I forna tider värnade vi björnen i Sápmi.
Man ansåg att den stod människor nära.
I släkten Gaavmoe har vi aldrig jagat björn.
Ristin är försvunnen.
–Men det verkar min dotter ha glömt. –En björn är lös.
–Ska du skjuta den? –Om jag måste.
Håll ditt ord, och den består.
Svik oss, och den förgår.
Samtidigt börjar vår tjyv bli desperat.
Hälsa Sire att jag är på väg.
Och hon är inte ensam.
–Jag skjuter dig, björnjäkel! –Hon låter ju helt desperat.
–Vänta på mig här. –Vi drar.
Men valde Aila rätt Tjelmetje?
Är det du som är fjällets ande?
/KNAK/
Skjut inte! Det är bara jag.
–Vad gör du här? –Släpp bössan. Vad gör du här själv?
–Va? Vad gör du? –Tyst! Du fattar ju ingenting.
Ristin kan vara i fara. Lägg av!
Hur länge har du vetat att hon varit försvunnen? Hon kanske är död nu.
–Hon är hos Saajvoefolket. –Sluta med dina sagor! Hjälp till.
Jag ska hämta din dotter.
Det var därför du sökte efter Tjelmetje.
Men jag trodde...
Så klart...
Det är du som inte kan sova. Du är den heliga björnen.
Min syster har hittat Tjelmetje. Hon är på väg.
Förlåt oss.
Nu du, din häxa, ska du minsann få se.
Helskotta också! Varför fäster inte de här skitmakaronerna?
Okej, vi kanske ska göra nåt annat?
–Du pysslar! –Absolut.
Du får fästa armarna, så klipper jag munnar i stället.
–Sätt fart! –Ja, ja.
Åh, där är du. Kan du komma hit och limma på armarna?
–Jag skulle behöva gå på toa. –Nej.
–Var är Maggan? –Hon drog. Och det ska jag också.
–Varför det? –Jag passar inte in här heller.
Jag måste hitta vem jag är.
Och svaret kanske finns där ute på fjället nånstans.
Leta inte efter mig.
Så du mötte honom?
Nu förstår du varför fjället heter som det gör.
"Gaavmoe" – björnide.
Grottan är hans ide?
Ska vi gå och se om din syster har kommit?
/KORPEN KRAXAR/
Korpen vill nåt.
Ristin!
Tjidtjie?
Vad gör du?
Nej! Nej, tjidtjie!
Det är fjällets ande!
Nej! Stoppa henne!
Korp, stoppa mamma!
Tjidtjie! Sluta, tjidtjie, det är jag!
Nej!
Tjidtjie! Sluta! Det är fjällets ande. Skjuter du honom, är allt över.
Korp, stoppa henne!
Skjut inte! Nej, nej, nej!
/SKOTT/
Nej...
Vart tog den vägen?
Du räddade honom. Du är fjällets beskyddare.
Ristin.
Vad gör ni?
Kom! Lena är inte här. – Hallå, Sire!
Jag har blivit snäll. Och jag har med mig Tjelmetje.
Ropa inte än. Vi väntar ju på jyöne.
Hon är redan här. Och hon har med sig...
–Ristin! –Aila!
Jag sitter fast! Hjälp!
Hallå?
Släpp ut mig.
Jag måste till Ristin!
Släpp ut mig! Ristin!
–Har ni Tjelmetje? –Ja, en fågel varnade oss.
–Det var jag som var fågeln. –Va? Jag visste det!
Du har gått bakom min rygg.
Jag har gått min aahkas stig. Jag har mött fjällets ande.
Jag räddade honom.
Jag är fjällets beskyddare.
Du är en lögnare.
–Var är Tjelmetje? –Ja...den kommer.
–Va? Ni har väl Tjelmetje? –Jyöne har den. Han är bara lite sen.
Jag har fått nog. Mitt tålamod är slut.
/KNACKNINGAR/ –Jyöne. –Det är han!
Jyöne!
–Jyöne! –Nej, han fick lite förhinder.
Antaris? Vad gör du här?
–Jag är... –Din förbannade svikare.
Sire! Din fegis, kom ut ur grottan!
–Jag är här. –Jaha.
Då frågar jag dig om du tycker att det var det här vi kom överens om.
Tack, det var väldigt snällt, jag blev väldigt glad. Inte.
Håll ditt ord, och den består. Svik oss, och den förgår.
Du tänkte aldrig på att du kanske kunde ha varit lite tydligare?
Nu ska du få se nånting.
–Va? –Hon har Tjelmetje!
–Du ljög för mig. –Nej, jag lovar.
–Gör det inte! –Det där kan inte vara...
–Sire, gör kolbitarna till kristall. –Aldrig.
–Stopp, Lena! Stopp! –Nej!
/SIRE SKRIKER/
Ja, du. Så går det om man bryter avtal med Lena Britén.
Hej på er.
Det finns inget förbund mer. Det kommer aldrig mer att falla snö.
–Nej, vi har en annan... –Och du, Ristin, kan stanna här.
Jag vill aldrig mer se människor i Saajvoe. Jag stänger gränsen.
Nej...
Sire!
Textning: Ulrika Jansson Båving Svensk Medietext för SVT